Предизборната кампания навлиза в своята последна, решителна
фаза. Една седмица остава до изборите на 2-ри април.
Много анализатори я определят като скучна и вяла.
През седмицата чухме дори и вицепрезидентката Илияна
Йотова, която се възмути от това, че няма нови послания от
страна на партиите и вместо разговори за бъдещо
правителство и решаване на проблемите с инфлацията, цените
на горивата, спекулата на пазара, кандидатите за власт
продължават да бълват скандали и междуличностни квалификации
и обиди.
Добър ден, казвам сега в "Хоризонт за вас" на политолога
Страхил Делийски от Софийския университет "св. Климент
Охридски".
Здравейте, господин Делийски! Здравейте!
Какво видяхте Вие в кампанията до този момент?
Мнозина ваши колеги, анализатори казват, че е вяла и
скучна, но ако се вгледаме по- внимателно в нея, можем ли да
открием интересни моменти, интересни за анализ?
Основно това което ми е останало са кожени
тужурки и мотори,
така, ако трябва образите, двата ключови образа, през които да
опиша поне последната седмица на кампанията са това.
Кампанията, вижда се някакъв маркетинг, опит за някакъв
маркетинг, но никакъв опит за политика и в този смисъл
тя губи политическия си смисъл.
Защо политиката отстъпи на маркетинга?
Ами, защото.... Защото той продава.
Той продава. Въпросът е да имаш, какво да продадеш, ако
нямаш какво да продадеш,
колкото и гениални маркетингови решения да измислиш, ти нямаш
просто какво да продадеш. Сега, ако стоката
ти не става,
ако прахът ти за пране не пере, както и да го разкажеш, както и
да го облечеш,
няма кой да го купи, след като вече е разбрал един път, че
той не пера и това е ключовия проблем.
Липсата на политическо въображение, липсата на, ако
щете, на политическо разбиране,
на мисленето в категориите на политическото, това са
ключовите липси в поредна кампания. И тази кампания не се
различава от последните три-четири особено. Знаете, че когато
правите едно и също нещо няма как да очаквате различен резултат и
това, което колегите социолози показват
е изключително притеснително.
Става въпрос за доста мижав интерес към подобен тип
съревнование и това
не е добре.
Тоест умората си казва думата, така ли?
Не само умората, умората сигурно
си казва думата, сигурно си казват думата и
високата цена на кампаниите и склонността на някои
инвеститори да се въздържат от инвестиции този път, но основно
основно,
основната причина е в невъзможността на политическите
елити, от истаблишмънта, да аргументират, така, смисъла от
своето съществуване.
Вижте, ние имаме,
две основни оферти, около които са групирани около
600,000 избиратели поне една седмица преди изборите,
така както го показват социолозите.
Забележете, едната оферта е дайте да си живеем както преди,
другата не е много ясна, но има около 600,000 гласа. Това е,
това са по 10% от всички, от всички избиратели.
Това е изключително ниска политическа тежест, за да
произведеш каквото и да е легитимно политическо решение. И
вместо тези блокове от партии и коалиции да се опитат да
разкажат смисъла
за своето съществуване на онези 3, 4 милиона, които отказват да
гласуват, те за пореден път предпочетоха да си гарантират
агитките, които развяват знамена, които се мразят една
друга
и след това
вдругиден ще се чудим защо е толкова ниска активността. Ами, защото
нямаше усилия
към един по-съществен разговор, който да касае не
само агитките, а да касае и останалата част от обществото.
Видяхме в различните фази на кампанията нахлуваха и външни
хора, които де юре нямат нищо общо с изборите. Първо беше
регионалният министър с неговите ядки, а после
финансовата министърка, която излезе и каза, че държавата е
заплашена от фалит,
часове по-късно пък сама се опроверга.
След това Иван Гешев заговори, че мафията клати държавата.
Цялото това говорене оказва ли влияние на нагласите на
избирателите? Вижте, това е говорене
в параметрите на реалността, която огромна част от
обществото не иска да приеме или не гласува за този тип
разговор.
Разбирате ли?
Това е връщане към същия разговор, чрез който тези,
които печелят по около 600,000 гласа, водят постоянно.
Трябва да си дадем ясна сметка и тези, които искат
нашите гласове да си дадат ясна сметка, че
потенциалът, мотивационния потенциал на целия този
разговор за това кой какво откраднал, кой колко е по-
красив и така нататъка е толкова - 2 милиона и половина
гласоподаватели.
Задълбочава се тенденцията
очевидно за силни анти елитни настроения.
И там имаме една партия като Възраждане, която капитализира
в тази посока. Значи - два блока
от страна на традиционния системен елит, които
са разделили по малко гласове и една на терена на
антисистемните настроения,
която между другото расте по очевидни причини.
И така за пореден път.
Не бива да забравяме, че кампаниите,
освен маркетинг,
са и време, в което
в най-голям смисъл трябва да се изпълни необходимостта
от задълбочен разговор между политици и граждани, за търсене
на връзки,
ако щете, на символно равнище между граждани и политици.
И това не се случва. Просто политическата
комуникация липсва за сметка на повече маркетинг и повече, как
да кажа, битово- всекидневни обвинения.
Темата за оръжието за Украйна и позицията на президента Румен
Радев в Брюксел, че България няма да изпраща повече
боеприпаси за Украйна,
очаквате ли по-остро да влезе в предизборната кампания?
Довечера има протест пред президенството.
Анализатори казват, че президентът говори предизборно.
Не знам, той говореше предизборно миналата година,
когато беше в избор.
Сега не мога да кажа, че говори предизборно, но със сигурност
той артикулира позиция на някаква немалка част от
обществото.
Дали това е добре или не,
аз не мога да кажа. Той е в изключително трудна ситуация
като институция, която трябва да потърси някакъв,
някакво
посредническо обединяващо
предложение, да каже каквото и да е без да разсърди едната
половина от българското общество. Но темата за оръжието знаете,
тя силно поляризира мненията у нас. Да, защото, тя
поляризира, защото изобщо разговорът за войната е
разговор между фенове на Левски и ЦСКА,
затова. Ние не успяхме в рамките на една година
да изградим един разумен,
смислен, интелигентен разговор за войната отвъд
начина, по който тя се продава
като битката между добрите и лошите. И това пречи да
се формулират и смислени политически послания в тази
посока.
Какво да очакваме от последната седмица на кампанията?
Ами,
какво да очакваме, вече тежката артилерия с кожените тужурки и
моторите мина,
вероятно,
като гледам как се водят кампаниите,
партиите си дават
сметка и щабовете си дават сметка, че това е максимумът,
който могат да извадят
и аз не очаквам
нещо от страна на самите щабове като официална кампания,
но пък не е невъзможно
да се пробват през други линии
да се предизвика някакво събитие, нещо, което да окаже влияние
според тези, които го предизвикват.
Но в тази ситуация,
в която доверието към партиите, усещането, че изборите имат
смисъл и променят нещо, е изключително ниско.
Каквото и да се случи, не мисля, че ще
промени радикално курса на кампанията.
Благодаря Ви много за този анализ.
Чухте политолога Страхил Делийски от Софийския университет "св.
Климент Охридски".